- To má větší hodnotu. - Já vím.
Něco jsem ti přinesl.
- Vzpomněl sis na to. - Jistě.
Náš snaživý spisovatel. Jaká čest.
- Salam, pane generále. - Salam.
Prý bude tenhle týden pršet.
K nevíře, co?
Víš, chlapče...
...docela jsem tě začal mít rád.
Jsi slušný chlapec.
Ale někdy i slušní hoši potřebují napomenout.
Takže je mojí povinností ti připomenout, že tu jsi lidem na očích.
Tady je každý vypravěčem.
- Pozdravuj ode mě otce. - Ano, jistě.
- To je pro vaši dceru? Vyloučené! - Děkuji!
- Tady, mějte se hezky. Děkuji. - Není zač.
Amire, co se děje?
Nic.
Generál...
Jsi v pořádku?
V pořádku?
- Záchvaty kašle? - Ano?
- Odkud jste? - Vyrostl jsem v Michiganu. Šel jsem sem studovat.
- Jak si jednou zvyknete na kalifornské slunce... - Co vaše rodina?
Moje rodina je původem z Ruska.
Promiňte.
- Jak se cítíte? - Pořád stejně.
Máme vaše výsledky.
Neoperovatelný nádor?
Z obyvatel Kábulu se staly kostry.
Kostry prodávající na trhu.
Kostry srkající šálek silného čaje.
Kostry hrající karty při svitu měsíce.
Zírali na mě, když jsem šel kolem.
Zuby v jejich čelistech o sebe cvakali.
Salaam, bratře, říkali.
Vítej doma.
Je to zatím rozpracované.
Jmenuje se to "Sultánové Kábulu".
Dobrý název.
Jen pokračuj.
Tohle je konec.
Tohle není konec, ne?
Je to můj příběh, skončí, když chci.
Tyhle stroje mě unavují. Chci, abys mě zítra odvezl domů.
- Ale dr. Amini řekl... - O tomhle nerozhoduje dr. Amini.
Jak je, příteli?
- Neměl jsi se sem obtěžovat. - Není nám to na obtíž.
Vůbec nás to neobtěžuje.
Jestli budeš něco potřebovat, tak mi řekni. Jako bych byl tvůj bratr.
To, že jste přišli...
mi udělalo radost.
A co ty, Amire? Nepotřebuješ něco?
Ne, děkuji, generále.
Omluvte mě.
Děkuji. To jsou krásné květiny.
Je mi to moc líto.
Měla by ses vrátit dovnitř, jinak po mně tvůj otec půjde.
Tvoje povídka mě dojala.
Tys jí četla?
Bude to naše tajemství.
Naše tajemství.
Můžu pro tebe udělat ještě něco?
Ne, chlapče. Děkuji.
Udělal bys něco ty pro mě?
Chci, abys mi domluvil svatbu.
Chci, abys za mě požádal generála Taheriho o ruku jeho dcery.
Jsi si jistý?
Jsem si tím jistější, než čímkoliv jiným v životě.
Tak mi tedy podej telefon a můj adresář.
- Teď? - A kdy teda?
Ano, mnohem lépe.
Bylo to od vás moc milé, že jste přišli.
Volám, abych se vás zeptal...
jestli máte čas...
Jestli bych vás mohl zítra ráno navštívit.
Je to důležité...
V 9 hodin? To by šlo.
Tak zítra.
Jeď domů. Zavolám ti za hodinu.
Hodně štěstí.
- Generál souhlasil. -Souhlasil? - Ano, souhlasil.
- Ale Soraja s tebou chce nejdřív mluvit. - O čem?
Jak to mám vědět? Prostě s tebou chce mluvit.
Dobře, dobře, už jedu.
Jak se máš?
- Pojď dál a dej si s námi čaj. - Děkuji.
On nepřišel na čaj.
To nevadí, půjdem se na chvíli projít.
Ty se nechceš vdát?
- Myslím...za mě. - Jistě, že chci.
Já jen...chci ti něco říct.
Něco, co bys měl vědět.
Nechci, abychom hned od začátku měli tajnosti.
Než jsme přišli sem, žili jsme ve Virginii.
Odešli jsme odtamtud, protože...
...jsem utekla s jedním Afgháncem.
Bylo mi tenkrát osmnáct, byla jsem ještě hloupá.
Žili jsme spolu skoro měsíc.
Všichni Afghánci ve Virginii si o tom povídali.
Můj otec nás nakonec našel, vyrazil dveře...
... a donutil mě vrátit se domů.
Byla jsem hysterická...
...a řekla jsem mu, že ho nenávidím.
Za pár týdnů jsme se pak přestěhovali sem do Kalifornie.
Dlouho jsem pak se svým otcem nemluvila a teď...
Teď vidím, že to díky němu jsem tady.
Vadí ti to, co jsem ti řekla?
Trochu.
Vadí ti to tolik, abys změnil své rozhodnutí?
Ne.
Zdaleka ne.
Vzal bych si tě hned dnes večer, kdybych mohl.
Co vidíš?
Zbytek mého života.
Tohle je vtipné.
Jsi blázen.
Tohle je zábavná fotka.
Tohle je roztomilé.
- Pomoz mi do postele. - Jistě.
Přinesu vám morfium a sklenici vody.
Ne. Dnes večer mě nic nebolí.
Pojď sem, dceruško.
Nebude to snadné.
Ale musíš přijet, Amire.
- Dobře. - Jsi dobrý člověk.
- Sbohem, Amire. - Sbohem.
Všechno v pořádku?
Musím jet do Pákistánu.
- Rahim Kahn je na tom moc zle. - Přítel tvého otce?
Je to teď bezpečné?
A co tvoje tour s knihou?
Nebýt Rahima Kahna, nebyla by žádná kniha.
To je hrozné, co se děje ve vaší zemi.
Afghánci a Pákistánci jsou jako bratři. Muslimové si musí pomáhat.
Říkají tady tomu Afghántown.
Někdy to tu vypadá spíš jako v Kábulu.
Vítej, vítej.
Stal se z tebe muž.
Dcera generála Taheriho.
Je moc krásná.
Máte děti?
Ne.
Zkoušeli jsme to,ale...
...asi to nepůjde.
Děkuji.
Jak dlouho jsi v Pákistánu?
Necelý rok. V Kábulu už pro mě není bezpečno.
- Je Taliban tak hrozný, jak se říká? - Oh, horší.
Mnohem hroší. Nesmíš se tam chovat jako člověk.
Dokonce zakázali pouštění draků.
Něco pro tebe mám.
Co je to?
Podívej se.
Pro Rahima Kahna...
který naslouchal mým příběhům...
ještě dřív, než jsem je znal a napsal je.
Je to pro mě velká čest, Amire.
Děkuji ti.
Pojeď se mnou k nám domů.
Můžu ti najít dobrého doktora.
Zařídím, aby o tebe bylo celou dobu postaráno.
Amire, Amire.
Vidím, že Amerika je nasáklá optimismem.
Existuje něco jako Boží vůle.
Pojď, posaď se.
Nepřivedl jsem tě sem, abych si postěžoval na svoje zdraví.
Promiň mi to, Amire.
Odpusť mi to, co ti teď musím říct.
Hassan je mrtvý.
Jak?
Víš, že jsem se staral o dům tvého otce poté, co jste odjeli.
Nikdo ze služebnictva tam nevydržel déle než rok.
Někteří byli nečestní, jiní líní.
Takže před několika lety jsem za Hassanem zašel.
A vzal jsem Hassana a jeho rodinu k nám.
Jeho ženu, Farzanu...
a jeho syna Sohraba.
Rostam a Sohrab.
Byl jsem moc rád, že tam byli.
Hassan se staral o to, aby se dům nerozpadl.
A Farzana vařila.
Všechno bylo dobré.
Moc dobré.
A když se mé zdraví začalo zhoršovat...
...a v Afghánistánu nebyla žádná nemocnice, kde by mi uměli pomoci...
...tak jsem odjel sem.
Pár týdnů poté, co jsem odjel, vtrhl do domu Taliban.
Hassan jim řekl, že se mi stará o dům...
...ale řekli, že je lhář a zloděj, jako všichni Hazarové.
A nařídili mu, aby do večera dům i s rodinou opustil.
Hassan neodjel.
Takže ho vyvedli na ulici...
...a nařídili mu, aby si klekl.
A střelili ho do zátylku.
Farzana začala křičet a napadla je...
...taky ji zastřelili.
A ten chlapec?
Sohrab?
Je v sirotčinci.
V Karteh-Seh.
Hassan mi poslal tohle. Týden před tím, než zemřel.
To je pro tebe.
Sám se naučil číst a psát.
Nechtěl ti napsat dopis, dokud to nebude umět pořádně.
Musíš se vrátit do Kábulu.
Sehnal jsem ti řidiče. Je to dobrý muž.
Nemůžu se vrátit do Kábulu.
Můžeš někomu zaplatit, aby tam jel? Zaplatím to, jestli jde o peníze.
Nejde o peníze.
Ty vyprávíš příběhy.
A jedna tvoje část vždycky zaznamenávala příběhy.
Aliho první žena byla ze Jaghori.
Co to s tím má společného?
Po pěti letech, kdy neměli děti, ho opustila.
A vzala si jednoho muže z Khostu.
Porodila tomu muži tři dcery.
Víš, co se ti snažím říct?
Ali byl neplodný.
- Ale měl Hassana. - On Hassana vychovával. Nebyl jeho otcem.
Tvůj otec vás oba miloval, protože jste oba byli jeho syny.
A proto...
- Je to tvůj synovec. - Nevěřím ti.
Ale věříš.
A to tě děsí.
Ty říkáš...
...že můj otec...
...mi celé ty roky...
...lhal.
Mysli trochu, prosím.
Vše, co tenkrát člověk měl, byla čest, jméno.
A když si lidé mezi sebou povídali...
- On mi lhal. - Lhal vám oběma.
A teď se to může dát zas do pořádku.
Ve jménu Boha, milosrdného a slitovného.
Amire agha, s mou nejhlubší úctou,
Moje žena, můj syn a já se modlíme za tvé zdraví...
a aby ti Bůh byl milostiv.
Doufám, že jednoho dne budu v rukách držet dopis od tebe...
...a přečtu si o tvém životě v Americe.
Zkouším se učit anglicky, je to složitá řeč.
Ale jednoho dne, agha...
Stýská se mi po tvých příbězích.
Přikládám fotku, kde jsem se svým synem Sohrabem.
Je to hodný kluk.
Rahim Kahn a já jsem ho naučili číst a psát, aby nebyl tak hloupý, jako jeho otec.
A umí střílet tím prakem, který jsi mi dal.
Ale bojím se o něj, Amire.
Afghánistán našeho mládí je už mrtvý.
Ze země zmizela laskavost...
a tomu zabíjení se nedá uniknout.
Pořád to zabíjení.
Sním o tom, že Bůh nás jednou dovede do lepších časů.
Sním o tom, že z mého syna vyroste dobrý člověk.
Svobodný člověk.
Významný člověk.
Sním o tom, že jednoho dne v Kábulu zas rozkvetou květiny...
a v našich domech bude zase znít hudba...
a po obloze budou létat draci.
A sním o tom, že se jednoho dne vrátíš do Kábulu...
do země našeho dětství.
Jestli se vrátíš, bude tu na tebe čekat věrný přítel.
Ať tě Bůh vždy provází.
Hassan.
Vzbudil jsem tě?
Ne, jsi v pořádku?
Musím ti povědět jeden příběh.
Jak se jmenuje?
Nehraj si s tím.
Važně to musím nosit?
Víš, co by ti Taliban udělal, kdyby viděli tvoje hladké oholení?
Co tě přivádí zpět do Afghánistánu?
Přijel jsi prodat otcovy pozemky, vydělat peníze?
Nechci tu nic prodávat.
Jedu do Kábulu, abych našel jednoho chlapce.
Chlapce?
Tohohle chlapce?
Tohohle Hazarského chlapce?
Co pro tebe znamená?
Na jeho otci mi velmi záleželo.
To je ten muž na fotce.
Už nežije.
Byl to váš přítel?
Byl to můj bratr.
Připadám si ve své vlastní zemi jako turista.
Vždycky jste tu byl jen jako turista, jen jste o tom nevěděl.
Co se stalo se stromy?
Rusové je pokáceli.
Víš, co to dělá?
Prodává svojí nohu?
Může za to dostat dost peněz.
Jeho děti za to budou mít pár týdnů co jíst.
- Co je to za smrad? - Diesel.
Proud pořád vypadává, takže lidi používají generátory.
Víš, čím tahle ulice voněla za starých časů?
Kebabem.
Jehněčím kebabem.
Kontrola plnovousů.
Co je to s tebou?
Cože?
Nikdy se na ně nedívej.
Rozuměls?
Nikdy.
Hledáme tohoto chlapce.
Je mi líto, nikdy jsem ho neviděl.
Sotva jste se na tu fotku podíval, příteli.
Znám tu všechny děti a tenhle mi není povědomý.
A teď, jestli dovolíte...
- Nechceme vám dělat nějaké potíže. - Řekl jsem vám, že tu není.
Teď, prosím, odejděte.
Příteli, my nejsme z Talibanu. Tento muž chce jen odvézt toho chlapce do bezpečí.
Znal jsem Sohrabova otce.
Jmenoval se Hassan.
Ten chlapec má ještě naději.
Dostat se odsud.
Můžu ho vzít s sebou do Ameriky.
Jsem jeho strýc.
Musím vám říct něco, co není příjemné.
Povím vám to, protože vám věřím.
Vypadá to, že jste zoufalý.
Je tady jeden úředník Talibanu.
Chodí sem jednou za měsíc až za dva měsíce.
Nosí sem peníze.
Ne moc, ale...je to lepší než nic.
Obvykle si bere dívku.
Ale ne vždy.
A vy to dovolíte?
Co jiného můžu dělat?
Jste tady ředitelem.
- Vaší prací je starat se o ty děti. - Nemůžu s tím nic dělat.
- Vy prodáváte děti! - Klid!
- Jste tu, abyste je chránil! - Ano...
-...jsem tu, abych je chránil! - Posaď se.
A ty, bratře?
Přijel jsi sem, abys zachránil nějakého chlapce.
...vzal ho s sebou do Ameriky a zařídil mu dobrý život.
Musíš si připadat jako hrdina, co?
Ale co těch zbylých dvěstě dětí?
Už je nikdy neuvidíš.
Nikdy je neuslyšíš, jak v noci naříkají.
Utratil jsem za tento sirotčinec svoje životní úspory.
Všechno, co jsem měl nebo zdědil, jsem dal na tohle bohem zapomenuté místo.
Myslíte, že nemám rodinu v Pákistánu nebo Íránu?
Mohl jsem utéct jako všichni ostatní.
Když mu odmítnu dát jedno dítě, vezme si jich deset.
Takže mu dovolím si jedno vzít...
...a nechám soudy na Alláhovi.
Vezmu si jeho špinavé peníze, jdu na trh a koupím dětem jídlo.
Myslíte, že to utratím za sebe?
Podívejte se na mě.
Podívejte se.
Co se stane s dětmi, které si odvede?
Někdy se vrátí...
...ale většinou ne.
Kdo je to?
Jak ho najdu?
Jděte zítra na stadion Ghazi.
Uvidíte ho v poločase.
Bude tam mít proslov.
Teď, prosím, odejděte. Vystrašili jste děti.
Měli bychom jet.
- Musím se ještě podívat na jednu věc. - Nic z toho, co si pamatuješ, nepřežilo.
Je lepší zapomenout.
Já už nechci zapomínat.
Chceš tady zůstat?
Ne, ale musím.
To je on.
Bratři a sestry.
Sešli jsme se tu dnes, abychom vykonali právo šaría.
Jsme tu, abychom vykonali spravedlnost.
Nasloucháme tomu, co říká Bůh a řídíme se tím. A co říká Bůh?
Každý hříšník musí být potrestán podle hříchu, jakého se dopustil.
Tohle nejsou má slova, ani slova mých bratrů.
Toto jsou slova Boží!
A jaký druh trestu si zaslouží cizoložnice?
Jak máme potrestat ty, kteří znesvětí svátost manželskou?
Jak máme zacházet s těmi, kteří nejsou k Bohu poslušní?
Jak máme odpovědět těm, kteří házejí kameny do oken Božích?
Hodíme po něm také kamenem.
Příteli, na slovíčko...
Potřebujem něco domluvit s tvým bratrem.
Něco osobního.
Počkám radši v autě. Tohle je tvoje věc.
Děkuju, že jsi mi pomohl.
Je tu někdo?
Řekli mi, ať sem přijdu.
Pojď dál.
Díky.
Takové měkoučko.
Posaď se.
Myslím, že došlo k nedorozumění.
Přišel jsem za vaším přítelem.
Za mužem, který měl proslov na stadionu.
Má teď něco jiného.
Teď už to můžeš dát pryč.
Nevím, co myslíte.
Sundej si plnovous.
Je to jeden z těch lepších, které jsem viděl.
Sundej si turban.
Ty jsi z Ameriky?
Ano.
- Hledám jednoho chlapce. - To asi všichni, ne?
Pochopil jsem, že váš přítel ho odvedl sem.
Jmenuje se Sohrab.
Dovol, abych se tě na něco zeptal.
Co děláš u těch zkurvených Američanů?
Proč nejsi tady?
Proč nezachraňuješ zemi se svými muslimskými bratry.
Byl jsem pryč hodně dlouho.
- To je odpověď? - Ne, není...
Říkají, že tohle není odpověď.
Jsem tu jen kvůli tomu chlapci.
- Chceš ho vidět? - Ano.
Pojď sem, můj chlapče.
Takový talentovaný malý Hazar.
Nechte nás o samotě.
Zajímalo mě, co se stalo s tvým skvělým otcem?
Co sis myslel?
Že když si vezmeš falešný plnovous, tak tě nepoznám?
Poznal jsem tě hned, jak jsem tě na stadionu uviděl.
Nikdy jsem nezapomněl tvou tvář. Nikdy!
- Assefe? - Amire.
- Co tady děláš? - Já?
Jsem tu doma.
Otázka je, co tady děláš ty.
Vezmu toho chlapce s sebou domů.
Chceš radu?
Uteč. To ti jde nejlíp.
Ne bez Sohraba.
Proč?
Ten chlapec je až moc dobrý pro vlastní zemi?
Co ty víš o Afghánistánu?
Nebyls tady, když komunisti stříleli mulláhy a chcali v mešitách.
Tahle země byla jako nádherný dům zaplavený odpadky.
My jsme ten odpad vyházeli. Přinesli jsme právo a spravedlnost.
Viděl jsem to vaše právo ...a tu vaši spravedlnost.
- A vezmu toho chlapce s sebou domů. - Dobrá tedy.
Jistě, ale neřekl jsem, že si ho můžeš vzít zadarmo.
Dost.
- Dost, pane! Prosím, neubližujte mu! - Polož to, Hazare! Ty budeš další na řadě.
Polož to!
Vyndejte mi to!
Vyndejte to!
Zabijte ho!
Vrať se domů za rodinou.
- Vy jste Amir? - Ano.
Rahim Kahn Vám tu nechal tohle.
Kam odešel?
Neptala jsem se.
Ale...vrátí se?
Odešel od nás, chlapče.
Jsi teď na řadě.
Sohrabe?
Zuj si boty, bratře.
Promiňte.
Myslel jsem, že ses mi ztratil.
Chodíval za mnou ráno, před modlitbou.
Už jsem nechtěl, aby mi to dělal.
To už taky nebude, Sohrabe.
To ti přísahám.
Už nikdy ti nic neudělá.
Tvoji rodiče jsou mrtví?
Ano.
Pamatuješ si, jak vypadali?
S matkou jsem se nikdy nesetkal.
Pamatuju si, jak vypadal můj otec.
Začínám zapomínat jejich tváře.
Je to špatné?
Tady.
Někdy jsem rád, že jsou mrtví.
Proč?
Protože...bych nechtěl, aby mě viděli.
Jsem tak nečistý.
Ty nejsi nečistý.
Já ti neublížím.
Tamhle je moje žena.
- Chybělas mi. - Ty mně taky.
- Sohrabe, tohle je tvoje teta. - Ahoj, Sohrabe.
Všichni jsme na tebe čekali.
Jsi připravený seznámit se s novou rodinou?
Pojďme.
Líbí se ti tvůj pokoj?
Nevypadáš tak špatně.
Myslím, že se na mě ani jednou nepodíval.
Dej mu čas.
Pletu pro něj rolák na příští zimu.
Ty svetry, co tu prodávají nevydrží ani měsíc.
Amire, řekneš mi, proč jsi toho kluka přivezl s sebou?
Co je to za otázku?
Zatímco ty máš práci s pletením svetru, drahá...
já se musím starat o to, jak se komunita dívá na naši rodinu.
Lidé se budou ptát, proč u naší dcery bydlí Hazarský kluk.
Co jim jen řeknu?
- Můžeš jim říct, že... - To je v pořádku.
Generál má pravdu.
Lidé se budou ptát.
- Amire... - To je v pořádku.
Víte, generále...
Můj otec spal se ženou našeho sluhy.
A ona porodila syna, jménem Hassan.
Hassan je mrtvý.
A ten chlapec, co spí vedle, je Hassanův syn.
Je to můj synovec.
To můžete říct lidem, když se budou ptát.
A ještě něco, generále.
Už nikdy o něm v mé přítomnosti nemluvte jako o Hazarském klukovi.
Má jméno.
Jmenuje se Sohrab.
Podívej.
Omluvte mě na chvíli.
Vezmu si tohohle draka. A tuhle cívku.
Líbí se ti ten drak?
Vyprávěl jsem ti o tom,...
...že tvůj otec byl nejlepším lovcem draků v celém Kábulu?
Všechny děti ze sousedství mu záviděly.
Držel draka a nikdy se nepodíval na oblohu.
Někteří říkali, že jen sledoval drakův stín.
Ale oni ho neznali tak jako já.
Tvůj otec nesledoval stíny.
On to prostě věděl.
To bylo celé.
Pomůžeš mi s ním letět?
Dobře, vypadá to, že budu muset létat sám.
Poslední šance.
Jdu na to.
Je to dobrý drak, ne?
Chceš to zkusit?
Tady.
Drž to pevně, Sohrabe.
Dobře, Sohrabe.
Tahej, tahej...
Vypadá to, že tu chce někdo bojovat.
Jsi si jistý?
Dáme mu lekci, ne? Dívej se, Sohrabe.
Ukážu ti jeden z nejoblíbenějších kousků tvého otce.
Starou techniku: "Zvednout a potopit"
Pojď...
Pojď, blíž.
Je to tady.
Teď ho chytneme, ne?
- Podívej! Sundal jsem ho! - Vítězství!
- Co to děláš? Nemůžeš to držet pořádně? - Promiň.
Chceš, abych ti doběhl pro toho draka?
Pro tebe, třeba tisíckrát!
Vertaling: Clovis-17
načasoval Marty
www.titulky.com